Friday, January 04, 2008
COMPETÈNCIES I FINANÇAMENT
Una carta al director publicada el dia 4 i signada per un veí de Sant Fruitós, criticant un anterior escrit meu, em va perfecte per opinar sobre el gran desconeixement, per no dir ignorància sobre les competències reals de Catalunya i el seu finançament. No solament en aquest cas particular com es pot comprovar en tot el contingut de la carta, sinó també a nivell molt més general de país.
Precisament el mateix dia i en el mateix diari, a la pàgina 7 apareixia un gran anunci de la Generalitat informant dels pressupostos 2008, i el seu import: 34.750 milions d’euros. Es a dir, 4.737 euros per habitants, una xifra històrica, mai assolida pel nostre Govern. I d’aquest import el 52% va destinat al serveis directes a les persones (salut, educació, protecció social i habitatge) els principals problemes de la gent. I una altra fita històrica és que 5.900 milions d’euros es destinen a inversió, es a dir, a la execució de obres per tot el país.
Res millor, per comprovar la veracitat i la concreció de les xifres que anar al web del Departament d’ Economia i Finances per veure , en detall, tot el que es pensa fer en aquest any 2008. Precisament l’any en que s’ha de negociar un nou sistema de finançament, però que no per això hem de considerar que el que tenim no sigui molt potent . Ara bé, és millorable i s’ha d’ampliar precisament per donar cabuda a les noves competències i reptes que marca l’ Estatut aprovat.
Però, passa molt sovint que algunes persones tendeixen a imputar tots els errors i mancances al Govern Central. Obliden les responsabilitats i potencialitats que tenim ja transferides des de fa més de vint anys i que han estat més o menys ben utilitzades pels governants de torn.
La queixa per la queixa i el victimisme ens han fet molt mal i han justificat moltes mancances en les accions dels governs anteriors al tripartit i al d’ entesa. Precisament és el que evita l’actual govern i de fet, evitem tots els alcaldes i governs municipals responsables. Es evident, que tots voldríem i necessitaríem millors fonts de finançament, però mentrestant cal administrar el que es té. I si es fa bé, deu n’hi do els resultats que s’obtenen.
He pogut comprovar pels diferents càrrecs polítics que he tingut, o que encara ostento, com s’han disminuit despeses corrents a favor de majors inversions. Estem en la bona direcció. Convé gastar poc en els temes poc rellevants per poder dedicar els recursos als temes prioritaris. I ara s’està fent. Si la educació passa a ser un tema prioritari pel govern i per tant pel país, és evident que dintre de quatre, sis, vuit o deu anys en recollirem els fruits. Però que ningú es pensi , en aquest tema, i en molts altres que els canvis es poden fer en terminis molt més curts. Això és impossible.
I tornant al principi, el que s’ha de saber és que la majoria de serveis bàsics, propers als ciutadans , depenen o dels ajuntaments o de la Generalitat. Traspassar culpes històriques als governs d’Espanya o parlar de la Reconquesta o de 1714, pot servir per justificar determinades posicions polítiques de qui les fa, però un governant seriós ha de tocar de peus a terra i administrar el que té. I reivindicar el que li falta, i lluitar per aconseguir-ho. Sincerament és el que veig que fa l’actual govern de la Generalitat.
I no hi ha res millor per constatar la realitat que viatjar pel país i per internet. Pel país perque es poden veure centenars d’obres en marxa per tot arreu, i per internet perquè ens podem informar de les competències que tenim i els recursos per garantir-les. I puc assegurar que mai com ara havíem tingut tantes competències , i tant ben invertits els diners del finançament.
Joan Roma i Cunill, Conseller de la Fed. XI del PSC.
Una carta al director publicada el dia 4 i signada per un veí de Sant Fruitós, criticant un anterior escrit meu, em va perfecte per opinar sobre el gran desconeixement, per no dir ignorància sobre les competències reals de Catalunya i el seu finançament. No solament en aquest cas particular com es pot comprovar en tot el contingut de la carta, sinó també a nivell molt més general de país.
Precisament el mateix dia i en el mateix diari, a la pàgina 7 apareixia un gran anunci de la Generalitat informant dels pressupostos 2008, i el seu import: 34.750 milions d’euros. Es a dir, 4.737 euros per habitants, una xifra històrica, mai assolida pel nostre Govern. I d’aquest import el 52% va destinat al serveis directes a les persones (salut, educació, protecció social i habitatge) els principals problemes de la gent. I una altra fita històrica és que 5.900 milions d’euros es destinen a inversió, es a dir, a la execució de obres per tot el país.
Res millor, per comprovar la veracitat i la concreció de les xifres que anar al web del Departament d’ Economia i Finances per veure , en detall, tot el que es pensa fer en aquest any 2008. Precisament l’any en que s’ha de negociar un nou sistema de finançament, però que no per això hem de considerar que el que tenim no sigui molt potent . Ara bé, és millorable i s’ha d’ampliar precisament per donar cabuda a les noves competències i reptes que marca l’ Estatut aprovat.
Però, passa molt sovint que algunes persones tendeixen a imputar tots els errors i mancances al Govern Central. Obliden les responsabilitats i potencialitats que tenim ja transferides des de fa més de vint anys i que han estat més o menys ben utilitzades pels governants de torn.
La queixa per la queixa i el victimisme ens han fet molt mal i han justificat moltes mancances en les accions dels governs anteriors al tripartit i al d’ entesa. Precisament és el que evita l’actual govern i de fet, evitem tots els alcaldes i governs municipals responsables. Es evident, que tots voldríem i necessitaríem millors fonts de finançament, però mentrestant cal administrar el que es té. I si es fa bé, deu n’hi do els resultats que s’obtenen.
He pogut comprovar pels diferents càrrecs polítics que he tingut, o que encara ostento, com s’han disminuit despeses corrents a favor de majors inversions. Estem en la bona direcció. Convé gastar poc en els temes poc rellevants per poder dedicar els recursos als temes prioritaris. I ara s’està fent. Si la educació passa a ser un tema prioritari pel govern i per tant pel país, és evident que dintre de quatre, sis, vuit o deu anys en recollirem els fruits. Però que ningú es pensi , en aquest tema, i en molts altres que els canvis es poden fer en terminis molt més curts. Això és impossible.
I tornant al principi, el que s’ha de saber és que la majoria de serveis bàsics, propers als ciutadans , depenen o dels ajuntaments o de la Generalitat. Traspassar culpes històriques als governs d’Espanya o parlar de la Reconquesta o de 1714, pot servir per justificar determinades posicions polítiques de qui les fa, però un governant seriós ha de tocar de peus a terra i administrar el que té. I reivindicar el que li falta, i lluitar per aconseguir-ho. Sincerament és el que veig que fa l’actual govern de la Generalitat.
I no hi ha res millor per constatar la realitat que viatjar pel país i per internet. Pel país perque es poden veure centenars d’obres en marxa per tot arreu, i per internet perquè ens podem informar de les competències que tenim i els recursos per garantir-les. I puc assegurar que mai com ara havíem tingut tantes competències , i tant ben invertits els diners del finançament.
Joan Roma i Cunill, Conseller de la Fed. XI del PSC.